![]() ![]() | |
Nom original | (fr) Louis-Gabriel Suchet ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 2 març 1770 ![]() Lió (França) ![]() |
Mort | 3 gener 1826 ![]() Marsella (França) ![]() |
Sepultura | cementiri de Père-Lachaise, 39 Grave of Louis Gabriel Suchet (en) ![]() ![]() |
![]() | |
3 novembre 1813 – 22 abril 1814 ← Charles Mathieu Isidore Decaen | |
![]() | |
maig 1808 – 22 abril 1814 ← José de Palafox y Melzi – José de Palafox y Melzi → | |
Governador militar d'Estrasburg | |
Par de França | |
Par de França | |
![]() | |
Activitat | |
Ocupació | polític, militar ![]() |
Activitat | 1791–1815 |
Carrera militar | |
Lleialtat | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Branca militar | ![]() |
Rang militar | Mariscal de l'Imperi |
Conflicte | Campanya d'Egipte Campanya d'Itàlia Campanya d'Espanya Batalla d'Austerlitz Batalla de Jena |
Obra | |
Localització dels arxius |
|
Altres | |
Títol | Ducat d'Albufera ![]() |
Fills | Napoléon Suchet ![]() |
Premis | |
![]() ![]() |
Louis Gabriel Suchet (Lió, 2 de març del 1770 - Marsella, 3 de gener del 1826) fou mariscal de l'Imperi Francès i primer Duc d'Albufera. És considerat un dels generals més brillants de Napoleó.
L'any 1791 ingressà a la Guàrdia Nacional i l'any següent ho feu a l'exèrcit, primer com a capità de voluntaris a Ardèche. Amb el grau de comandant prengué part en el Setge de Toló (1793), on feu presoner el general anglès O'Hara. Destinat a Itàlia, participà en diferents combats. Fou ferit als combats d'Urca i Neumark.[1] L'any 1799 ascendí a general de divisió lluitant a les batalles de Novi i de Marengo (en aquesta última ajudà decisivament el general André Masséna, del qual era el segon en comandament). En les campanyes de 1805 i 1806 la seva reputació augmentà notablement, distingint-se en les batalles d'Austerlitz, Saalfeld, Jena, Pultusk i Ostrolenka.
L'any 1808 fou nomenat comte i traslladat a Espanya al front del Cinquè cos d'exèrcit, amb el qual intervingué en el setge de Saragossa. Fou nomenat general en cap de l'Exèrcit d'Aragó. Després es dirigí a Barcelona, on derrotà els generals Blake i O'Donnell, conquerí Lleida,[2] Tortosa i Tarragona. Com a premi rebé, el 8 de juliol de 1811, la dignitat de Mariscal de França. El 25 de juliol del 1811 va retre la muntanya de Montserrat, que hom havia fortificat i es permeté el pillatge del patrimoni i l'anorreament dels edificis del Monestir de Montserrat. L'any 1812, després de capturar Morvedre, entrà a València i rebé el títol de duc de l'Albufera.[3]
Quan Josep I es retirà de Madrid, Suchet abandonà València i es desplaçà a Tarragona, on restà a l'espera d'esdeveniments. Finalment, Suchet es retirà cap al nord, unint-se a l'exèrcit de Soult, amb el que prengué part a la batalla de Tolosa.[1]
Trobant-se als Pirineus, rebé la notícia de l'abdicació de l'emperador. Llavors, oferí els seus serveis a Lluís XVIII, que el recompensà nomenant-lo par de França. Tanmateix, quan Napoleó retornà durant els Cent Dies, es posà novament a les seves ordres, obtenint el comandament de l'Exèrcit de Savoia. Durant la Restauració fou destituït i no tornà a tenir cap comandament important. L'any 1823 va formar part dels Cent Mil Fills de Sant Lluís, expedició que tenia per objectiu restaurar Ferran VII com a rei absolut a Espanya. Morí al castell de Montredón, prop de Marsella, el 1826.[4]
Una de les sales del Museu Romàntic Can Papiol duu el seu nom, ja que la tradició diu que va dormir en aquella estança durant la Guerra del Francès.